Годишник на Софийския университет "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
type: channel
publisher: Университетско издателство "Св. Климент Охридски"
language: bg
publication name: Годишник на Софийския университет "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
issn: 0204-9600
items: Структура и категоризиране на съчетанията от предлози. Съчетанието jusqu’à
items: Функции на португалските модални конструкции в неотносителeн таксис
items: Характеристики на персийските съставни глаголи и класификацията им въз основа на именна част
items: Промяната на фонемния квантитет като способ за образуване на разширени глаголни основи в семитските езици
items: Пътища за навлизането на думи от староскандинавски произход в английския език
items: Основни характеристики на образа на семейството в българските и испанските паремии
items: Елиът и Емпсън
items: Аспекти на театралността в драматургичния текст на Молиер
items: Казуо Ишигуро - разностранните превъплъщения на твореца
items: Съпоставка на паратаксиса и хипотаксиса в исторически план с помощта на романа „Симплицисимус Немски“
items: Фонология и типология на консонантната хармония
items: Образът на имигранта в бразилската художествена проза ‒ историческа перспектива и съвременност
items: Молиер и средновековният френски фарс: въпроси на приемствеността
items: За някои фонотактични паралели на ниво сричка: сравнение на предвокалните позиции в български, английски и унгарски език
items: Външна история на българския език
items: Хармония и метафония
items: Статус и употреби на един в съвременния български език
items: Мястото на предлога в теорията на античните латински граматици
items: Фонетика и фонология
items: Метаморфози на литературната фикция в средновековните интертекстуални практики
items: Названия за мярка и количество като рекционни и валентни съществителни имена в немски език (корпусно базиран анализ)
items: Експлоративно емпирично изследване за ефективността на учебните езикови игри от гледна точка на учещите
items: Съотносимостта на системите на стихосложение в старогръцки и български език като проблем на превода на старогръцки метрически текстове
items: Швейцария през призмата на българската лингвокултурна концептология
items: Проблеми на взаиморазбирането в комуникацията на преходен език
items: Историческите епохи и персонажи на Форд Мадъкс Форд и Хегеловата диалектика
items: Падежната система в семитските езици: произход и развитие
items: Културноспецифични измерения на българо-немската комуникация в бизнес среда
items: Семантика на медиално-пасивните форми на неакузативно-каузативните амбитранзитиви в новогръцкия език
items: Игровата референциалност в средновековния френски фарс

Структура и категоризиране на съчетанията от предлози. Съчетанието jusqu’à
type: item
description: Съчетанието от предлози има вътрешна структура, която може да бъде или свободна, или частично устойчива, или напълно устойчива. Разпознаването на тези три случая може да стане с помощта на трансформационни тестове, основаващи се на синтактично-семантични принципи, които позволяват да се разграничи структурата на съчетанието на ниво език от неговата структура на ниво дискурс и съответно да се извърши лексикално или функционално категоризиране на съчетанието и/или на елементите му. При подобен подход могат да се идентифицират на ниво език различни вътрешни структури на съчетанието jusqu’à, които всичките са повече или по-малко устойчиви и от които всяка се характеризира с определена категория, като на някои от елементите на тези структури е присъща квазикатегория. Библиография: Adler, S. (2001). Les locutions prépositives: questions de méthologie et de définition. Travaux de linguistique, (42-43), pp. 157-170. Amiot, D. (2004). Préfixes ou prépositions? Le cas de sur(-), sans(-), contre(-) et les autres. Lexique, (16), pp. 67-83. Amiot, D. (2006). Prépositions et préfixes. Modèles linguistiques, (53), pp. 19-34. Banniard, M. (1997). Du latin aux langues romanes. Paris: Nathan. Bonami, O. (1999). Les constructions du verbe : le cas des groupes prépositionnels argumentaux. Analyse syntaxique, sémantique et lexicale. Thèse de doctorat, Université Paris 7. Buridant, C. (2000). Grammaire nouvelle de l’ancien français. Sedes/HER. Damourette, J., Pichon, É. (1971). Des mots à la pensée. Essai de grammaire de la langue française 1911-1940. Tome VII, Paris: Artrey. Fagard, B. (2010). Espace et grammaticalisation. L’évolution sémantique des prépositions dans les langues romanes. Éditions Universitaires Européennes. Fortis, J.-M. (2006). Les fonctions de jusqu’à. Modèles linguistiques, (54), pp. 137-154. Gaffiot, F. (2000). Le Grand Gaffiot. Dictionnaire latin-français. Paris: Hachette-Livre. Grevisse, M. (1993). Le Bon Usage. Louvain-la-Neuve: Duculot. Grevisse, M. (2005). Corr…
subject: Articles
  topic: section
subject: предлог
  topic: keywords
subject: колокация
  topic: keywords
subject: структура
  topic: keywords
subject: категория
  topic: keywords
subject: лексика
  topic: keywords
subject: трансформация
  topic: keywords
creator: Петър Рогалски
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 242
ending page: 295

Функции на португалските модални конструкции в неотносителeн таксис
type: item
description: Статията анализира функциите на устойчивите модални конструкции за необходимост, оптативност и волитивност, въведени от спомагателните глаголи dever, poder и querer в съвременния португалски език. Проследява се влиянието, което оказват върху тяхната семантика категориалните морфеми за аорист, презенс и футурум в състава на спомагателните модални глаголи. Разглеждат се механизмите за пораждане на възможностни и веро-ятностни епистемични стойности на тези модални конструкции в темпоралните полета на неотносителния таксис. Библиография: Aleksandrescu, S. (1976). Sur les modalités croire et savoir. Langages, (43), pp. 19–27. Александрова, Т., Викторова, К., Георгиев, Б., Димитрова, М., Жерев, Ст., Захариева, Й., Костадинова, П., Лакова, М., Мурдаров, Вл., Станков, В., Станчева, Р., Цойнска, Р., Чаралозова, К. (2002). Нов правописен речник на българския език. София: Хейзъл. Barroso, H. (1994). O Aspecto Verbal Perifrastico em Português Contemporâneo (visäo funcional/sincronica). Porto: Porto Editora. Бенвенист, Э. (1974). Общая лингвистика. Москва: Прогресс. Бондарко, А., Булыгина, Т. В., Козинцева, Н. А., Маслов, Ю. С., Павлов, В. М., Селиверстова, О. Н., Шелякин, М. А. (1987). Теория функциональной грамматики: введение, аспектуальность, временная локализованность и таксис. Ленинград: Наука. Бояджиев, Т. (2005). За транскрипцията на заети лични имена в българския език. В: Роне, М., Алварадо, Р., Моллов, П. (съст.). Езикът и неговата динамична природа (юбилеен сборник по случай 70-годишнината на Иван Кънчев). София: НИБА Консулт, с. 91–96. Wielgosz, M. (2014). Modalidade epistémica e evidencialidade nos sermöes catolicos na lingua portuguesa. STUDIA IBERYSTYCZNE, (13), pp. 505–518. Vilela, M., Koch, I.V. (2001). Gramatica da lingua portuguesa: gramatica da palavra, gramatica da frase, gramatica do texto/discurso. Coimbra: Almedina. Вучева, Е. (1995). Граматика и стилистика на испанския глагол. София: Аскони-Издат. Вучева, Е. (2006). Един интегрален модел на речта: равнищ…
subject: Articles
  topic: section
subject: португалски модални глаголи
  topic: keywords
subject: епистемична модалност
  topic: keywords
subject: възможност
  topic: keywords
subject: вероятност
  topic: keywords
creator: Весела Чергова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 209
ending page: 241

Характеристики на персийските съставни глаголи и класификацията им въз основа на именна част
type: item
description: Настоящата работа разглежда изключително важния и ненапълно изучен проблем, свързан с произхода и същността на персийския съставен глагол. В тази връзка е изложена хипотеза относно причината за възникването на този огромен брой глаголи – резултат от особено продуктивен неморфологичен начин на словообразуване, която се състои в търсене на начини за вклиняване в глаголната система на персийския език на значителното количество арабски заемки, навлезли в него след VII в. сл.Хр. В резултат на осъществените изследвания става ясно, че по своята същност съставният глагол представлява именно-глаголно съчетание, чийто неморфологичен начин на образуване бива дефиниран най-точно като лексико-синтактичен. За осветляването на тази сложна природа на съставния глагол допринася изключително много възприемането на теорията „X-bar“ на Чомски. С цел цялостно представяне на съставния глагол в съвременния персийски език са разгледани и неговите общи фонологични и структурно-граматични особености. Представена е и класификация на този тип глаголи въз основа на именната им част – смислово ядро и носител на общото значение на именно-глаголното съчетание, като този типологизиран анализ е от особено значение за разбиране на семантичната им същност и прогнозиране на общото им значение. Библиография: Barjasteh, D. (1983). Morphology, Syntax and Semantics of Persian Compound Verbs: A Lexicalist Approach. Illinois: University of Illinois. Bateni, M. (1989). “Farsi Zabâni Aghim?” (Persian a Sterile Language?). Adine, 33. باطنی، م. پيرامون زبان و زبانشناسی (مجموعۀ مقالات).تهران: موسسۀ انتشارات آگاه، ۱۳۸٥ Baker, M. (1988). Incorporation. A Theory of Grammatical Function Changing. Chicago: University of Chicago Press. Vahedi-Langrudi, M. (1996). The Syntax, Semantics and Argument Structure of Complex Predicates in Modern Farsi. Ottawa: University of Ottawa. Гранде, Б. М. (1998). Курс арабской грамматики в сравнительно-историческом освещений. Москва: Издательская фирма „Восточная литература“ РАН. Dabir…
subject: Articles
  topic: section
subject: съставен глагол
  topic: keywords
subject: персийски език
  topic: keywords
subject: словообразуване
  topic: keywords
subject: именна част
  topic: keywords
subject: теория „X-bar“
  topic: keywords
creator: Милена Владимирова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2015-01-01
publication date: 2015-01-01
starting page: 342
ending page: 409

Промяната на фонемния квантитет като способ за образуване на разширени глаголни основи в семитските езици
type: item
description: В материала се анализира удължаването на определени фонеми като способ за образуване на разширени глаголни основи в семитските езици, което се практикува в рамките на трансфиксалното глаголно словообразуване. Разглежданият способ предоставя една съществена разлика в сравнение с индоевропейското глаголно словообразуване, в добавка към противопоставянето афиксална глаголна деривация (индоевропейски езици) - трансфиксална глаголна деривация (семитски езици). В рамките на предложения анализ се разглеждат и отношенията между интензивните (възвратно-интензивните) и конативните (взаимно-конативните) глаголни основи в исторически план. Направената съпоставка сочи, че първоначално основите от конативен тип са представлявали варианти на основите от интензивен тип при определени глаголни класове - вариативност, която се явява реализация на общия фонетичен принцип за възможността за редуване на дълга съгласна и дълга гласна при определени позиции в семитските езици. Библиография: Баранов, Х. К. (1976). Арабско-русский словарь. Москва. Бауэр, Г. (1966). Язык южноаравийской пысмености. Москва. Castellino, G. R. (1962). The Akkadian personal pronouns and verbal system in the light of Semitic and Hamitic. Leiden. Гранде, Б. (1963). Курс арабской грамматики в сравнительно-историческом освещении. Москва. Дьяконов, И. (1967). Языки древней передней Азии. Москва. Райт, В. (1859). A grammar of the Arabic language. Cambridge. Самсаревa, П. (2001). Глаголното словообразуване в арабския книжовен език. София. Сегерт, С. (1965). Угаритский язык. Москва. Старинин, В. (1967). Эфиопский язык. Москва. Тодоров, В. (2007). Словоизменението в древните семитски езици. София. Церетели, К. Г. (1964). Современный ассирийский язык. Москва. Щеглов, Ю. К. (1970). Очерк грамматики языка хауса. Москва. Юшманов, Н. В. (1985). Грамматика литературного арабского языка. Москва.
subject: Articles
  topic: section
subject: семитски езици
  topic: keywords
subject: словообразуване
  topic: keywords
subject: производни глаголи
  topic: keywords
creator: Виктор Тодоров
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 191
ending page: 208

Пътища за навлизането на думи от староскандинавски произход в английския език
type: item
description: Настоящата студия е част от по-обширно проучване, което изследва скандинавизмите в английския език. В студията се проследяват пътищата за навлизане на думите от староскандинавски произход в английския език. В началото е направен преглед на староскандинавските кенинги и влиянието, което те оказват върху формирането на английския поетически език. Кенингите са метафори, използвани за описване на обикновен предмет или явление с цел да извикат картинна представа в ума на читателя. След това употребата на думите от староскандинавски произход, навлезли в английския език са илюстрирани в оригинални текстове, например Кралското огледало, Прозаичната Еда, стари юридически текстове и християнската омилетическа литетура, като се проследява промяната в значението им. Библиография: Barber, Ch. (1993). The English Language. A Historical Introduction. Cambridge: Cambridge University Press. Bator, M. (2010). Obsolete Scandinavian Loanwords in English (Studies in English Medieval Language and Literature). Frankfurt am Main: Peter Lang GmbH. Baugh, A., Cable, Т. (2002). A History of the English Language. London: Routledge. Bowen, E. (1895). Historical Study of the o-vowel in Accented Syllables in English. Boston. Breen, K. (2010). Imagining an English Reading Public, 1150–1400. Cambridge: Cambridge University Press. Broadbent, J. (1972). Paradise Lost: Introduction (Cambridge Milton Series for Schools and Colleges). Cambridge: Cambridge University Press. Björkman, E. (1900). Scandinavian Loan-words in Middle English. Halle a. S.: E. Karras. Weinreich, U. (1979). Languages in Contact: Findings and Problems. The Hague: Mouton. Vísir (2007). Faxaflóahafnir vilja samstarf um landkaup. [online] 12.09.2007. Available at: http://www.visir.is/faxafloahafnir-vilja-samstarf-um-landkaup/article/2007309120024 [Accessed: 8 July 2013]. Geipel, J. (1971). The Viking Legacy. The Scandinavian Influence on the English and Gaelic Languages. Newton Abbot: David & Charles. Герджиков, А. (2007). Възникване…
subject: Articles
  topic: section
subject: староскандинавски
  topic: keywords
subject: кенинг
  topic: keywords
subject: хейти
  topic: keywords
subject: скалдическа стих
  topic: keywords
subject: модерната поезия
  topic: keywords
subject: алитеративен стих
  topic: keywords
subject: съвременни автори
  topic: keywords
subject: омилетически съчинения
  topic: keywords
subject: закон
  topic: keywords
creator: Мартин Ненов
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2015-01-01
publication date: 2015-01-01
starting page: 265
ending page: 341

Основни характеристики на образа на семейството в българските и испанските паремии
type: item
description: Явлението семейство, неговата структура и междуличностните отношения вътре в него са общи за българския и испанския език. Сходството във фразеологичните единици, включени в тази тематика, говори за определени общи моменти в начина на мислене и изразяване на носителите на двата езика. От друга страна, подчертаните различия се обясняват с индивидуалността на историческия опит и самобитността на културата на двете общества. Библиография: Almela Perez, R., Sevilla Munoz, J. (2000). ‘Paremiologia contrastiva: propuesta de analisis linguistico’. Revista de investigation linguistica, 1, (III), pp. 7-47. Garcia Yelo, M. (2007). ‘La perception de la familia a traves de los refranes espanoles’. In: Actas del I Congreso International de Lengua, Literatura y Cultura Espanola: La didactica de la ensenanza para extranjeros. Onda: JMC, pp. 229-245. Георгиева, С. (2005). ‘Представление мужчинах во фразеологии (часть II)’. В: Грани слова: Сборник научных статей к 65 - лети’ проф. В. М. Мокиенко. Москва: ЭЛПИС, pp. 170-181. Георгиева, С. (2008). ‘Образ женщины во фразеологии (на материале русского и болгарского языков)’. В: Изследвания по фразеология, лексикология и лексикография (в памет на проф. дфн Кети Анкова-Ничева). София: БАН, с. 64-70. Доброволски, Д. О. (1997). ‘Национально-культурная специфика во фразеологии (I)’. Вопр. Языкознания, Москва, 6, с. 37-48. Доброволски, Д. О. (1998). ‘Национально-культурная специфика во фразеологии (II)’. Вопр. Языкознания, Москва, 6, с. 48-57. Campos, J., Barella, A. (1975-1993). Diccionario de refranes. Madrid: Espasa - Calpe. Калдиева-Захариева, С. (2013). Българска фразеология. София: Академично издателство „Проф. Марин Дринов“. Китанова, М. (2009а). ‘Концептът жена в българските и руските пословици и поговорки’. Български език, LVI, (2), с. 46-55. Китанова, М. (2009б). ‘Отношенията между родители и деца според българските пословици’. Българска реч, XV, (1-2), pp. 81-88. Китанова, М. (2010). ‘Концептът семейство в българските пословици и по…
subject: Articles
  topic: section
subject: паремталогия
  topic: keywords
subject: етнолингвистика
  topic: keywords
subject: роднински термини
  topic: keywords
creator: Аксиния Обрешкова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 133
ending page: 190

Елиът и Емпсън
type: item
description: Настоящото изследване разглежда пояснителните бележки, които и Т. С. Елиът (1888-1965), и Уилям Емпсън (1906-1984) прибавят към собствената си поезия и които са се превърнали в неотделима част от тази поезия. За разлика от Елиът, който избягва да говори за обстоятелствата около създаването на прочутите бележки към Пустата земя и техния статут, или говори за тях уклончиво, Емпсън теоретизира и открито защитава както каузата на авторовата анотация в модерната поезия изобщо, така и собствените си бележки. Отново за разлика от Елиът, при когото практиката на авторова анотация се ограничава до Пустата земя, при Емпсън тя обхваща по-голямата част от стихотворенията му. Тези разлики могат до голяма степен да бъдат обяснени с различните възгледи на двамата поети по няколко ключови въпроса, свързани с функциите и методологията на литературната критика - генетичния подход към литературния текст, изследването на авторовите интенции и литературния смисъл и интерпретация. Наред с тези различия обаче двамата поети споделят и едно фундаментално убеждение - това за тясната връзка между творческата и критическата дейност. И въпреки явните разлики между бележките на Елиът и Емпсън като тип текст, може да се твърди, че между тях има и редица важни сходства. След подробен преглед на тези сходства настоящото изследване предлага тезата, че бележките на Елиът към Пустата земя предлагат на Емпсън не просто общ стимул, а и конкретен модел на авторова анотация - модел, който Емпсън едновременно отхвърля и възприема. Библиография: Bradbrook, M. C. (1974). ‘The Ambiguity of William Empson’. In: Gill, R. (ed.) William Empson: The Man and His Work. London and Boston: Routledge and Kegan Paul, pp. 2-12. Eliot, T. S. (1932a). ‘Hamlet and His Problems’. In: The Sacred Wood: Essays on Poetry and Criticism. London: Methuen & Co. Ltd., pp. 95-103. Eliot, T. S. (1932b). ‘The Perfect Critic’. In: The Sacred Wood: Essays on Poetry and Criticism. London: Methuen & Co. Ltd., pp. 1-16. Eliot, T. S. (1932c).…
subject: Articles
  topic: section
subject: Т. С. Елиът
  topic: keywords
subject: Уилям Емпсън
  topic: keywords
subject: Пустата земя
  topic: keywords
subject: британска поезия на XX в.
  topic: keywords
subject: авторови бележки
  topic: keywords
subject: пара- и метатекстуалност
  topic: keywords
creator: Мария Димитрова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 108
ending page: 132

Аспекти на театралността в драматургичния текст на Молиер
type: item
description: Настоящата студия предлага диференциален анализ на вътрешнотекстовите белези на театралността в две публикации от XVII в. (официална и пиратска) на Молиеровата пиеса Жорж Данден. След разглеждане на понятието „театралност“ (theatralite) и на те оретичните изследвания върху него в общ семиотичен план и по отношение на анализирания автор, студията се спира на някои особености на разглежданата пиеса в специфичния контекст на класицистичната епоха и с оглед на нейните естетически, идеологически, книгоиздателски и театрални параметри. Същинската част от изследването е посветена на обстоен диференциален анализ на белезите на театралност в двете издания на Жорж Данден, осъществен през двете съставляващи части на театралния текст: реплики и пара текст (вкл. дидаскалии). Достига се до констатацията, че и в двата текста театралността е ясно доловима и е обозначена по разнообразни начини, но нейните белези присъстват в по-изявен вид в изданието, чийто текст възпроизвежда вариант на пиесата, записан непосредствено от представление. Въз основа на резултатите от този анализ текстовите прояви на театралността са вписани в основните пластове на театралния семиозис на творбата в рамките на нейната сценография, кинесика и проксемика, където допринасят по убедителен начин за предаването на моралните й послания. Библиография: Barthes, Roland (1981) [1954]. ‘Le theatre de Baudelaire’. In: Essais critiques. Paris: Seuil/Points. Baschera, Marco (1998). Theatralite dans l'œuvre de Moliere. Gunter Narr Verlag. Belghit, Imad (2016). Le spectacle theatral entre texte et representation. [online]. Available at: http://www.etudes-litteraires.com/spectacle-theatral.php#2 [Accessed: 15 February 2016]. Bermel, Albert (1990). Moliere's Theatrical Bounty: A New View of the Plays. SIU Press. Caldicott, C. E. J. (1998). La Carriere de Moliere entre protecteurs et editeurs. Amsterdam-Atlanta: Rodopi. Chartier, Roger (1994). ‘George Dandin, ou le social en representation’. Annales. Histoire, Sciences Soc…
subject: Articles
  topic: section
subject: Молиер
  topic: keywords
subject: драматургичен текст
  topic: keywords
subject: театралност
  topic: keywords
subject: Жорж Данден
  topic: keywords
subject: пиратски издания
  topic: keywords
creator: Весела Генова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 45
ending page: 107

Казуо Ишигуро - разностранните превъплъщения на твореца
type: item
description: В белетристиката на Ишигуро се открояват два периода - реалистичен, както и новаторски, където преобладават средствата на сюрреализма и експресионизма. С изключение на последния роман (Погребаният великан, 2015) той навсякъде използва разказвач в първо лице. Този похват е предизвикателство към читателя поради субективността на „неблагонадеждния“ повествовател. Структурата на романите не е хронологична, а се определя от мислите и спомените на героя. Тъй като авторът неизменно разглежда проблемите на света, той често е определян като интернационален писател. В студията се представят всички романи на автора в хронологичен ред, като ударението се поставя върху шедьовъра му Остатъкът от деня. Библиография: Beedham, M. (2010) The Novels of Kazuo Ishiguro. London: Palgrave Macmillan. Finney, B. (2006) English Fiction since 1984. London: Palgrave Macmillan. Furst, L. (2007) ‘Memory’s Fragile Power in The Remains of the Day’, Contemporary Literature, 48(4), pp. 530-53. Ishiguro, K. (1982) A Pale View of Hills. London: Faber and Faber. Ishiguro, K. (1986) An Artist of the Floating World. London: Faber and Faber. Ishiguro, K. (1989) The Remains of the Day. London: Faber and Faber. Ishiguro, K. (1995) The Unconsoled. London: Faber and Faber. Ishiguro, K. (2000) When We Were Orphans. London: Faber and Faber. Ishiguro, K. (2005) Never Let Me Go. London: Faber and Faber. Ishiguro, K. (2015) The Buried Giant. London: Faber and Faber. Mason, G. (1989) ‘An Interview with Kazuo Ishiguro’, Contemporary Literature, 30, pp. 334-47. Matthews, S. (2009) Kazuo Ishiguro. London: Continuum. Shaffer, B. (1998) Understanding Kazuo Ishiguro. Columbia, SC: University of South Carolina Press. Shaffer, B. (2006) ‘Reading the Novel in English: 1950-2000’. In: Reading the Novel in English: 1950-2000. Oxford: Blackwell Publishing, pp. 157-170. Steinberg, S. (1995) ‘A Book about our World’, Publisher’s Weekly, 18 September, p. 105. Wong, C. (2000) Kazuo Ishiguro. Plymouth: Northcote House.
subject: Articles
  topic: section
subject: неблагонадежден разказвач
  topic: keywords
subject: повествование в първо лице
  topic: keywords
subject: двойници
  topic: keywords
subject: реализъм
  topic: keywords
subject: експресионизъм
  topic: keywords
subject: сюрреализъм
  topic: keywords
subject: интернационализъм
  topic: keywords
creator: Весела Кацарова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2016-01-01
publication date: 2016-01-01
starting page: 5
ending page: 44

Съпоставка на паратаксиса и хипотаксиса в исторически план с помощта на романа „Симплицисимус Немски“
type: item
description: Работата си поставя за задача да сравни съюзните връзки, използвани от писателя Ханс Якоб Кристофел фон Гримелсхаузен в известния му роман „Симплицисимус Немски” от 1668 г., и техните еквиваленти в превода на романа на съвременен немски език от 2009 г., извършен от Райнхард Кайзер. Целта е чрез това сравнение да се изследват особеностите в стила на автора и същевременно да се очертаят тенденции в развитието на езика от разглеждания период (XVII в.) до съвременното му състояние. Като подходящ метод за изследване беше избран юнкционният модел на Вилмош Агел, който доразвива юнкционната теория на Волфганг Райбле и прави възможна нейната приложимост едновременно върху съвременни и исторически текстове на немски език. Всеки текст, анализиран чрез този модел, може с помощта на точкова система да бъде позициониран по агрегационно-интеграционната скàла, което в крайна сметка го прави сравним с други текстове. Резултатите от изследването дават отговор на въпроса кой от двата текста – този от XVII в. или преводният текст от XXI в. – е по-интегративен и по каква причина. Библиография: Admoni, W. (1985). Syntax des Neuhochdeutschen seit dem 17. Jahrhundert. In: Besch, W., Reichmann, O., Sonderegger, St. (Hrsg.). Sprachgeschichte. Ein Handbuch zur Geschichte der deutschen Sprache und ihrer Erforschung. 2. Halbbd. Berlin, New York: de Gruyter, рр. 1538–1556. Ágel, V. (2000). Syntax des Neuhochdeutschen bis zur Mitte des 20. Jahrhunderts. In: Besch, W., Betten, A., Reichmann, O., Sonderegger, St. (Hrsg.). Sprachgeschichte. Ein Handbuch zur Geschichte der deutschen Sprache und ihrer Erforschung. Bd. 2. 2. Aufl. Berlin, New York: de Gruyter, рр. 1855–1903. Ágel, V. (2001). Gegenwartsgrammatik und Sprachgeschichte. Methodologische Überlegungen am Beispiel der Serialisierung im Verbalkomplex. Zeitschrift für germanistische Linguistik, 29, рр. 319–331. Ágel, V. (2003). Prinzipien der Grammatik. In: Lobenstein-Reichmann, A., Reichmann, O. (Hrsg.). Neue historische Grammatiken. Zum Stand…
subject: Articles
  topic: section
subject: юнктор
  topic: keywords
subject: юнкционен модел
  topic: keywords
subject: агрегация
  topic: keywords
subject: интеграция
  topic: keywords
subject: паратаксис
  topic: keywords
subject: хипотаксис
  topic: keywords
creator: Лилия Бурова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2015-01-01
publication date: 2015-01-01
starting page: 203
ending page: 264

Фонология и типология на консонантната хармония
type: item
description: Настоящата студия разглежда фонетико-фонологичните и типологическите характеристики на консонантната хармония, опирайки се на данни от над 60 езика, говорени в различни краища на света. Сред по-конкретните изследвани въпроси са също разликите между консонантната хармония и някои други асимилационни процеси, мотивацията на явлението, изискването за висока степен на сходство между взаимодействащите съгласни, признаците, по които се извършва уподобяването, както и честата маркираност на предаващите сегменти спрямо приемащите при някои асиметрични хармонии. Библиография: Archangeli, D. (1988). Aspects of underspecification theory. Phonology, 5, pp. 183–207. Archangeli, D., Pulleyblank, D. (1994). Grounded phonology. Cambridge, Massachusetts: MIT Press. Bakovic, E. (2003). Vowel harmony and stem identity. Rutgers Optimality Archive. [online], pp.1-35. Available at: http://roa.rutgers.edu Barnes, J. (2002). Positional Neutralization: a Phonologization Approach to Typological Patterns. PhD dissertation. California: University of Berkeley. Bernhardt, B., Stemberger, J. P. (1998). Handbook of Phonological Development: from the Perspective of Constraint-based Nonlinear Phonology. San Diego: Academic Press. Blevins, J. (2004). Evolutionary Phonology: the Emergence of Sound Patterns. New York: Cambridge University Press. Boyce, S. (1990). Coarticulatory organization for lip rounding in Turkish and English. Journal of the Acoustic Society of America, 88, no. 6, pp. 2584–2595. Bradshaw, M. (1999). A cross-linguistic Study of Consonant-tone Interaction. Ohio State University. Browman, C., Goldstein, L. (1989). Articulatory gestures as phonological units. Phonology, vol. 6, no. 2, pp. 201–251. Burov, I. (2013). Les phénomènes de sandhi dans lʼespace gallo-roman. Sofia: Presses universitaires Saint Clément dʼOhrid. Буров, И. (2013–2014). За прозодификацията на афиксите и клитиките. Съпоставително езикознание, XXXVIII, no. 4, с. 56–67; XXXIX, no. 1, с. 55–68. София: УИ „Св. Климент О…
subject: Articles
  topic: section
subject: фонология
  topic: keywords
subject: консонантна хармония
  topic: keywords
subject: сходство
  topic: keywords
subject: диференциални признаци
  topic: keywords
subject: маркираност
  topic: keywords
creator: Ивайло Буров
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2015-01-01
publication date: 2015-01-01
starting page: 142
ending page: 202

Образът на имигранта в бразилската художествена проза ‒ историческа перспектива и съвременност
type: item
description: Студията Образът на имигранта в бразилската художествена проза ‒ историческа перспектива и съвременност изследва съвременните интерпретации на темата за имиграцията и на образа на имигранта в бразилската художествена проза от края на ХХ в. И началото на ХХІ в., като разглежда едни от най-значимите произведения на Нелида Пиньон, Милтон Атум, Салим Мигел и Синтия Москович. Засягат се въпросите за развитието на миграционните процеси и създаването на имигрантски общности в Бразилия, както и за изграждането на образа на мигранта в бразилската литература от ХІХ и ХХ в., който предшества актуалните художествени представи за имиграцията. От интердисциплинарна перспектива се изследва начинът, по който проблематиката на миграцията се обвързва с тази на идентичността, активирайки тематиките на мулти- и интеркултурността в ярки литературни творби, които притежават смесените черти на автобиографичното и фикционалното. Библиография: Azevedo, A. (2010). O Cortiço. Vila Nova de Gaia: Eucleia Ed. Almeida, M. A. de. (2002). Memórias de um Sargento de Milícias. São Paulo: Martin Claret. Араня, Ж. П. да Граса. (2008). Ханаан. Двуезично издание. Прев. на бълг. Сн. Томова. София: ИК „Огледало“. Hatum, M. (2006). Dois irmãos. São Paulo: Companhia das Letras. Hatum, M. (2008). Relato de um certo Oriente. São Paulo: Companhia das Letras. Байчинска, Кр., Бакрачева, М., Савова, С. (2009). Статуси на психосоциална идентичност, ценности и психично благополучие в юношеска възраст. София: АИ „Проф. Марин Дринов“. Academia Brasileira de Letras. (2015a). Bibliografia de Nélida Piñon. [online]. Available at: http://www.academia.org.br/abl/cgi/cgilua.exe/sys/start.htm?infoid=460&sid=290 [Accessed: 25 January 2015]. Academia Brasileira de Letras. (2015b). Biografia de Nélida Piñon. [online]. Available at: http://www.academia.org.br/abl/cgi/cgilua.exe/sys/start.htm?infoid=462&sid=290 [Accessed: 25 January 2015]. IBGE – Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística. (2007). Brasil: 500 anos de povoame…
subject: Articles
  topic: section
subject: бразилска художествена проза
  topic: keywords
subject: образ на имигранта
  topic: keywords
subject: имиграцията в Бразилия
  topic: keywords
subject: бразилска културна идентичност
  topic: keywords
creator: Яна Андреева
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2015-01-01
publication date: 2015-01-01
starting page: 65
ending page: 141

Молиер и средновековният френски фарс: въпроси на приемствеността
type: item
description: Студията проблематизира твърдените връзки на приемственост между комедиите на Молиер и средновековните френски фарсове. На фона на констатираната липса на конкретност в критическото говорене за тази връзка, възприемана традиционно като подразбираща се, студията обосновава и разработва параметри за структурирана и систематична съпоставка между двата корпуса. Предложеното разширено определение на фарса се вписва в съпоставителна перспектива по отношение на Молиеровите творби и на италианската театрална жанрова форма commedia dell’arte. На тази основа са отхвърлени твърденията за пряк произход и имитация и е изведена хипотезата за близост, изразяваща се в някои заемки на драматургични и сценични похвати. Творческото доразвиване и вписване на тези похвати в класицистичната естетика е изтъкнато чрез кратък съпоставителен анализ на реализациите им в двата корпуса. Разгледани са и редица пиеси на Молиер, традиционно сочени като „фарсове“, а всъщност вдъхновени от други комични театрални традиции. Библиография: Aubailly, J.-C. (1975). Le théâtre médiéval profane et comique. La naissance d’un art. Librairie Larousse. Bergson, H. (1924). Le Rire. Essai sur la signification du comique. Paris: Editions Alcan. Bowen, B. C. (1964). Les caractéristiques essentielles de la farce française et leur survivance dans les années 1550–1620. Urbana: University of Illinois Press. Le dictionnaire de l’Académie françoise, dédié au Roy (1694). [online]. Veuve de J. B. Coignard and J. B. Coignard. Available at: http://books.google.fr/books?id=jEQ8AAAAMAAJ&hl=bg&source=gbs_navlinks_s. Dictionnaire de l'Académie française (1762). [online]. 4th ed. Available at: http://artflsrv02.uchicago.edu/cgi-bin/dicos/pubdico1look.pl?strippedhw=divertissement. Furetière, A. (1690). Dictionnaire universel, contenant généralement tous les mots françois tant vieux que modernes, et les termes de toutes les sciences et des arts... ([Reprod.]) / par feu Messire Antoine Furetière. Ed. A. et R. Leers (La Haye). [onli…
subject: Articles
  topic: section
subject: Молиер
  topic: keywords
subject: фарсове
  topic: keywords
subject: commedia dell’arte
  topic: keywords
subject: приемственост
  topic: keywords
subject: похвати
  topic: keywords
subject: класицистична естетика
  topic: keywords
creator: Весела Генова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2015-01-01
publication date: 2015-01-01
starting page: 5
ending page: 64

За някои фонотактични паралели на ниво сричка: сравнение на предвокалните позиции в български, английски и унгарски език
type: item
description: Работата представя нелинеен модел на сричката и по-точно, на предвокалните консо­нантни струпвания (предядро) за българския, английския и унгарския език в сравнителен план. За целта се разглеждат консонантните клъстери в началото на думата в трите сравнява­ни езика. Наборът от съгласни демонстрира конкретни „предпочитания“ за дадена позиция в рамките на предядрото и появата им на друго място в структурата е крайно ограничена. Това позволява да се дефинира специфичен модел на групиране на предвокалните съгласни. Тяхното организиране в няколко (по-точно четири) групи разкрива, че независимо от фоно­тактичните особености в трите езика, се наблюдава значителен паралел при конструирането на предядрото. Библиография: Basbøl, H. (1990). Phonological theory. In: Linguistics: The Cambridge Survey. Vol. 1. Linguistic Theory: Foundations. Cambridge: Cambridge University Press, pp. 192–215. Бояджиев, Т., Куцаров, И., Пенчев, Й. (1998). Съвременен български език. София: Петър Берон. Clark, J., Yallop, C. (1995). An Introduction to Phonetics and Phonology. Oxford: Blackwell. Cser, A. (2013). Segmental identity and the issue of complex segments. In: Acta Linguistica Hungarica, 60, 3, pp. 247–264. Durand, J. (1990). Generative and Non-linear Phonology. London: Longman. Durand, J., Siptár, P. (1997). Bevezetés a fonológiába. Budapest: Orisis. Giegerich, H. J. (1992). English Phonology. An Introduction. Cambridge: Cambridge University Press. Harris, J. (1994). English Sound Structure. Oxford: Blackwell. Kassai, I. (1998). Fonetika. Budapest: Nemzeti kiadó. Kenstowitz, M. (1994). Phonology in Generative Grammar. Oxford: Blackwell. Kiefer, F. (ed.) (2003). A magyar nyelv kézikönyve. Budapest: Akademiai kiadó. Kiparsky, P. (1979). Metrical structure assignment is cyclic. Linguistic Inquiry, 10, pp. 421–441. Kiss, K., Kiefer, F., Siptár, P. (1999). Új magyar nyelvtan. Budapest: Orisis. Nhatt, P., Ndayiragije, J., Nikiema, E. (2008). Are branching syllabic constituents really necessary? […
subject: Articles
  topic: section
subject: сричка
  topic: keywords
subject: фонология
  topic: keywords
subject: сравнителен анализ
  topic: keywords
creator: Ина Вишоградска
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски". Факултет по класически и нови филологии
date: 2014-01-01
publication date: 2014-01-01
starting page: 231
ending page: 245

Външна история на българския език
type: item
description: Българският заема особено място в семейството на славянските езици. Той е първият писмен славянски език. В ранния си период старобългарският е общ книжовен мезик на славяните, откъдето и алтернативното му име в чужбина - старославянски. По-кьсна форма на езика, приета в Московското княжество, става богослужебен език на православните славяни и носи името църковнославянски. Деветнайсети век заварва българския език драстично променен. За разлика от останалите славянски езици, именното склонение е изчезнало. В глаголната система, тъкмо обратно, се е развила сложна система от времена и наклонения. Речниковият състав изобилства със заемки и чуждоезикови изрази. Но съзнанието, че България е родина на славянската писменост и книжнина, помага на книжовния език да възвърне славянския си речник. Студията представлява опит да се разгледа развитието на българския език през призмата на историята на българите и България. Първата част обхваща периода до XIVв. Втората част е посветена на взаимодействието между балканските езици и възникването на новобългарския език. Библиография: Алисова, Т. Б., Репина, Т. А., Таривердиева, М. А. (1982). Введение в романскую филологию. Москва. Асенова, И. (1989). Балканско езикознание. Основни проблеми на балканския езиков съюз. София, с. 178. Бешевлиев, В. (1981). Прабългарски епиграфски паметници. София: Издателство на Отечествения фронт. Венедиков, И. (1979). Военно и административно устройство на България през IX и X век. София. Българската възрожденска интелигенция. (1988). София: Д-р Петър Берон. Гамкрелидзе, Т. В., Иванов, Вяч. Вс. (1984). Индоевропейский язык и индоевропейцы. Тбилиси. Генчев, И. (1979). Франция в българското духовно възраждане. София: Университетско издателство „Климент Охридски“. Георгиев, В. (1977). Траките и техният език. БАН. Гръцки извори за българската история, том II. (1958). БАН. Дыбо, A.B. (2007). Лингвистические контакты ранних тюрков. Лексический фонд. Пратюркский период. Москва. Златанов, И., Легурска, П. (2018).…
subject: Articles
  topic: section
subject: предславянско наследство
  topic: keywords
subject: Римска империя
  topic: keywords
subject: славянско заселване на Балканите
  topic: keywords
subject: редакции на старобългарския език
  topic: keywords
subject: плурицентричен език
  topic: keywords
subject: балкански адстрат
  topic: keywords
subject: опростяване на словоизменението
  topic: keywords
subject: Балкански езиков съюз
  topic: keywords
subject: църковнославянски суперстрат
  topic: keywords
creator: Иля Златанов
creator: Палмира Легурска
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски" - ФКНФ
date: 2019-01-01
publication date: 2019-01-01
starting page: 220
ending page: 287

Хармония и метафония
type: item
description: Вокалната хармония и метафонията са два процеса на уподобяване на гласни, коренно различни по своето естество. По-конкретно, смята се, че хармонията представлява пренос на диференциални признаци от гласна в силна позиция към гласни в слаба позиция, докато метафонията предполага точно обратния тип пренос: от слаб към силен елемент. Тази опозиция „силен/слаб“ би могла да бъде дефинирана на базата на фонологични, морфологични или психолингвистични критерии: ударен/неударен, корен/афикс, маркиран/немаркиран, начален/неначален и т.н. Анализирайки различни случаи на вокални асимилации в над 50 езика, говорени в различни краища на света, настоящата студия си поставя за цел да открои и други съществени разлики между двете явления. Библиография: Anderson, J., Durand, J. (1993). Segments non-spécifiés et sous-spécifiés en phonologie de dépendance : le yawelmani et les autres dialectes du yokuts. In: Laks, B., Rialland, A. (eds). Architecture des représentations phonologiques. Paris: Editions du CNRS, pp. 233-253. Encrevé, P. (1988). La liaison avec et sans enchaînement. Phonologie tridimensionnelle et usages du français. Paris: Les Editions du Seuil. Archangeli, D. (1988). Aspects of underspecification theory. Phonology, vol. 5, pp. 183-207. Bakovic, E. (2003). Vowel harmony and stem identity. Rutgers Optimality Archive. [online], pp. 1–35. Available at: http://roa.rutgers.edu [Accessed: 2003]. Barnes, J. (2002). Positional Neutralization: a Phonologization approach to Typological Patterns. Ph.D. dissertation. California: University of Berkeley. Baroni, M., Vanelli, L. (2000). The relationship between vowel length and consonantal voicing in Friulian. In: Repetti, L. (ed.). Phonological Theory and the Dialects of Italy. Amsterdam/Philadelphia: John Benjamins Publishing Co, pp. 13-44. Bec, P. (1968). Les interférences linguistiques entre gascon et languedocien dans les parlers du Comminges et du Couserans. Paris : PUF. Bec, P. (1995). La langue occitane. 6e édition corrigée. PU…
subject: Articles
  topic: section
subject: фонология
  topic: keywords
subject: морфология
  topic: keywords
subject: хармония
  topic: keywords
subject: метафония
  topic: keywords
subject: асимилация
  topic: keywords
creator: Ивайло Буров
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2014-01-01
publication date: 2014-01-01
starting page: 163
ending page: 229

Статус и употреби на един в съвременния български език
type: item
description: В съвременния български език рекатегоризацията на числителното един е достигнала етап, при който паралелно съществуват три омонимични части на речта. В писмения език числителното, неопределителното местоимение и неопределителният член са морфологически неразличими; омонимията не е пълна, поне според тради-ционно установилото се стандартно мислене, което отхвърля възможността един да бъде форма и на числителното. В синтактичен план разграничаването на омонимите се затруднява от това, че в роля на зависими (dependents) и трите заемат еднаква позиция и функционират като детерминативи. Широко използваният заместващ лексикален тест с някой/някакъв невинаги дава категоричен отговор. В немалко случаи се разчита на семантиката, но там има напластяване на значения. На този фон навлизаме в дискусията за съществуването на неопределителен член един. След дълги години на отричане, в по-ново време известен превес сред българистите има становището за съществуване на такъв неопределителен член, но се изказват и определени резерви. Както нерядко се получава при тричленни категории от смесен тип, каквато е категорията определеност/неопределеност, проблемът се появява не при синтетично изразената част на опозициите, а в аналитичната част, доколкото се оспорва граматикализацията на функционалната дума. На базата на стандартен тест (по Крофт 2000) стигаме до заключението, че граматикализацията на един е непълна и неравномерна спрямо определен брой параметри. Библиография: Abbott, B. (1997). Definiteness and existentials. Language, 73, pp. 103-109. Андрейчин, Л. Д. (1942). Основна българска граматика. София: Хемусъ. Андрейчин, Л. Д. (1978). Основна българска граматика. София: Наука и изкуство. Андрейчин, Л., Попов, К., Стоянов, Ст. (1977). Граматика на българския език. София: Наука и изкуство. Радева, В. (2004). Български тълковен речник. София: Хермес. Бояджиев, Т. (1970). Значение и употреба на един в рупските говори. Известия на ИБЕ, XIX, с. 743-750. Бояджиев, Т., Куцаров, И., Пенчев,…
subject: Articles
  topic: section
subject: част на речта
  topic: keywords
subject: определеност/неопределеност
  topic: keywords
subject: транспозиция
  topic: keywords
subject: граматикализация
  topic: keywords
creator: Андрей Стоевски
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2019-01-01
publication date: 2019-01-01
starting page: 177
ending page: 219

Мястото на предлога в теорията на античните латински граматици
type: item
description: Използвайки археологически изследователски метод, настоящият текст проучва трактовката на предлога в латинските граматики от III-VII в. и по-специално в граматиката на Присциан (VI в.). Доколкото понятието за предлог през Античността включва в себе си и съвременното понятие за представка, студията засяга въпроси от областта не само на синтаксиса и семантиката, но и на словообразуването. Предложната проблематика е разгледана не сама за себе си, а като следствие от по-общата проблематика на частите на речта. Затова в рамките както на латинската, така и на гръцката антична традиция са проучени основни принципи на александрийското учение за частите на речта като носители на определена функционална семантика и дистрибуция, тъй че настоящото изследване може да служи и като въведение в античната теория на синтаксиса, предопределила развитието на западната средновековна теоретична граматика. Същевременно античният анализ на предлога задава почти всички проблемни полета на днешните проучвания по въпроса. Библиография: Baratin, M. (1979). Priscien et la constitution d’une syntaxe latine. Recherches sur le livre XVII des «Institutions Grammaticales». L’Information Grammaticale, (3), pp. 33-37. Baratin, M. (1994). Sur les notions de sujet et de prédicat dans les textes latins. Archives et documents de la Société d’histoire et d’épistémologie des sciences du langage, Seconde série, (10), pp. 49-79. Baratin, M. et al. (1999). Dictionnaire de la terminologie linguistique: concordantia, congruitas, consequentia, katallelótes. Histoire, Épistémologie, Langage, 21, (2), pp. 149-156. Barwick, K. (1964). Flavii Sosipatri Charisii Artis grammaticae libri V. Lipsiae: Teubner. Bursill-Hall, G. L. (1972). Thomas of Erfurt. Grammatica speculativa. London: Longman. Garcea, A. (2009). Substance et accidents dans la grammaire de Priscien. In: Baratin, M., Colombat, B., Holtz, L. (éds.). Priscien. Transmission et refondation de la grammaire. De l’Antiquité aux Modernes. Turnhout: Brepols, pp. 1…
subject: Articles
  topic: section
subject: предлог
  topic: keywords
subject: части на речта
  topic: keywords
subject: синтаксис
  topic: keywords
subject: семантика
  topic: keywords
subject: история на лингвистиката
  topic: keywords
subject: Присциан
  topic: keywords
creator: Петър Рогалски
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2019-01-01
publication date: 2019-01-01
starting page: 111
ending page: 176

Фонетика и фонология
type: item
description: Настоящата студия прави преглед на теоретичните постановки и направления, подготвили зараждането на фонологията и белязали по-нататъшното и развитие. Първоначално тясно свързана с фонетиката, фонологията се еманципира от нея през периода на структурализма, което допринася за усъвършенстването на концептуалния и методологическия и апарат. Еманципирането и е последвано обаче от постепенното изолиране на двете науки, благоприятствано от наложилата се алгебрична, дедуктивна и генеративна визия за фонологията. Това изолиране води логично до зараждането на множество нелинейни херметични фонологични модели, затворени в собствения си абстрактен формализъм, чиято единствена връзка с извънезиковата действителност са честите препратки към понятия от физиката, астрономията, биологията и химията. Като реминисценции от лингвистиката през XIX в., смятана за естествена наука, тези метафори свидетелстват за един вид комплекс за малоценност по отношение на по-старите и зрели науки, от които фонетиката никога не се е отделяла. Библиография: Albano Leoni, F. (1976). Il ‘primo trattato grammaticale islandese’e la fonologia. In: Simone, R. et al. (a cura di). Studi di fonetica e fonologia: Atti del Convegno internazionale di studi, Padova, 1 e 2 ottobre 1973. Roma: Bulzoni, pp. 339-358. Anderson, J., Ewen, C. (1987). Principles of dependency phonology. Cambridge: Cambridge University Press. Angoujard, J.-P. (2005). La phonologie déclarative. In: Nguyen, Noël et al. (éds.). Phonologie et phonétique: forme et substance. Paris: Hermes Science Lavoisier, pp. 187-207. Archangeli, D. (1988). Aspects of underspecification theory. Phonology, (5), pp. 183-207. Archangeli, D., Pulleyblank, D. (1994). Grounded phonology. Cambridge: MIT Press. Bell, A. M. (1867). Visible speech: The science of universal alphabetics; or self-interpreting physiological letters, for the writing of all languages in one alphabet. Simpkin, Marshall & Co. Benediktsson, H. (ed.) (1972). The first grammatical treatise. Intro…
subject: Articles
  topic: section
subject: фонетика
  topic: keywords
subject: фонология
  topic: keywords
subject: фонема
  topic: keywords
subject: лингвистични теории
  topic: keywords
creator: Ивайло Буров
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2019-01-01
publication date: 2019-01-01
starting page: 48
ending page: 110

Метаморфози на литературната фикция в средновековните интертекстуални практики
type: item
description: Студията изследва съпоставително в полето на средновековната интертекстуалност три средновековни пренаписвания на Овидиевия епизод Прокна (Метаморфози). След въведение в теоретичната основа на това изследване и изясняване на понятията за интертекстуалност и нейните специфики в средновековната литература, анализът се спира последователно на Кретиен дьо Троа, Джон Гауър и Джефри Чосър, като проследява вариациите спрямо оригиналния мит, повествователните развития и стратегии, които те обслужват, идеологическите съдържания и символните конфигурации във всяка от творбите. Въз основа на този анализ се извеждат и обосновават редица важни заключения в няколко направления: многообразие и богатство на интертекстуалните практики, които се изграждат на няколко равнища и се прекръстосват многократно в богата мрежа, пластичност на идеологическите употреби на мита, които са успешно реализирани, макар и различни у тримата автори, развитие и многообразие на символите и символните конфигурации в трите творби. Така съпоставителният анализ на трите значими средновековни адаптации на Овидиевия епизод в полетата на френската и английската литературна продукция между XII и XIV век извежда основните силови линии в преосмислянето и пресътворяването на мита, обусловени от господстващите естетики в литературната фикция от съответните епохи, и очертава основните развития и новаторски решения в наративите на тримата писатели. Средновековните пренаписвания на мита се вписват в богата интертекстуална мрежа, в която се обогатяват взаимно и разширяват хоризонтите на бъдещите му пресътворявания в литературата и изкуството. Библиография: Овидий, Публий Овидий Назон (1981). Метаморфози. Превел от латински Г. Батаклиев. София: Народна култура, 1981. Троа, Кретиен дьо (1995). Клижес. Превод Атанас Сугарев. София: Колибри. Хораций (1983). Поетическо изкуство. Боало. Поетическо изкуство. Преводачи: Георги Батаклиев, Пенчо Симов. София: Наука и изкуство. Chaucer, Geoffrey (1889). The legend of good women. …
subject: Articles
  topic: section
subject: интертекстуалност
  topic: keywords
subject: пренаписване
  topic: keywords
subject: Кретиен дьо Троа
  topic: keywords
subject: Джон Гауър
  topic: keywords
subject: Джефри Чосър
  topic: keywords
subject: Прокна
  topic: keywords
subject: Филомела
  topic: keywords
subject: Терей
  topic: keywords
creator: Весела Генова
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2019-01-01
publication date: 2019-01-01
starting page: 5
ending page: 47

Названия за мярка и количество като рекционни и валентни съществителни имена в немски език (корпусно базиран анализ)
type: item
description: Настоящата студия, която е част от по-голямо изследване върху номиналната валент- ност, разглежда немски съществителни имена, които представляват названия за мярка и количество и същевременно управляват предлога an. Целта е на базата на обширен езиков корпус релевантните съществителни да се докажат като рекционни, а с това и като носители на номинална валентност в рамките на модела на Якобс (1994 и 2003) и Хьолцнер (2007). Наред със закономерности или рестрикции при употребата на рекционните съществителни се демонстрира различната „сила на връзката“ между рекционно съществително и управлявания от него предлог, което е от значение за лексикографията, машинната текстообработка и превод, както и за чуждоезиковото обучение. Библиография: Agel, V. (2000). Valenztheorie. Tubingen: Narr. Albert, R., Marx, N. (2014). Empirisches Arbeiten in Linguistik und Sprachforschung. 2. Auflage. Tubingen: Narr. Bassola, R. (Hrsg.). (2003). Deutsch-ungarisches Worterbuch zur Substantiwalenz. Bd. 1. Szeged: Grimm. Bassola, R. (2012). Deutsch-ungarisches Worterbuch zur Substantiwalenz. Bd. 2. Szeged: Grimm. Bech, G. (1955). Studien uber das deutsche Verbum infinitum. 1. Bd. Kjabenhavn: Munksgaard. Behaghel, O. (1923). Deutsche Syntax. Bd. 1. Heidelberg: Winter. Blombach, A. (2016). Anleitung zur Benutzung von Korpora zu geschriebenem und gesprochenem Deutsch. FAU Erlangen-Nurnberg. [online]. Available at: http://www.sprachwissenschaft.fau.de/personen/daten/blombach/korpora.pdf. [Accessed: 08 April 2017]. Blume, K. (2004). Nominalisierte Infinitive. Eine empirisch basierte Studie zum Deutschen. Tubingen: Niemeyer. Bondzio, W. (1971). Valenz, Bedeutung und Satzmodelle. - In: Helbig, G. (Hrsg.). Beitrage zur Valenztheorie (= Janua Linguarum. Ser. Min. 115). The Hague, Paris: Mouton, pp. 85-103. Bopp, S. (2010). Einfuhrung in die Korpuslinguistik mit DeReKo und COSMAS II. 2., aktualisierte und korrigierte Fassung. [online]. Augsburg. Available at: https://www.philhist.uni-augsburg.de [Accesse…
subject: Articles
  topic: section
subject: названия за мярка и количество
  topic: keywords
subject: номинална валентност
  topic: keywords
subject: валентна лексикография,
  topic: keywords
subject: рекционно съществително
  topic: keywords
subject: сила на връзката
  topic: keywords
subject: управляван предлог
  topic: keywords
creator: Павлина Златева
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2018-01-01
publication date: 2018-01-01
starting page: 213
ending page: 301

Експлоративно емпирично изследване за ефективността на учебните езикови игри от гледна точка на учещите
type: item
description: В настоящата работа се изследват нагласите на учещите чужд език към учебните езикови игри с оглед на полезността им за индивидуалното усвояване на чужд език. За чужди езици, тук не се изхожда от „изследователската програма на субективните теории“, а се прави опит за идентифициране на нагласите като латентни диспозиции чрез статистически анализ на главните компоненти. В рамките на емпиричните изследвания се изолират и идентифицират единадесет релевантни чуждоезикови измерения, които изразяват нагласите на учещите и обясняват техните субективните оценки за ефективността на игрите в съпоставка с други чуждоезикови дейности. Анализът на нагласите на учащите към играта в часа по чужд език извежда четири други фактора, които допълнително дефинират условията за полезност на езиковите игри. Работата завършва с общо девет диференцирани, генерирани от емпиричните резултати хипотези, които взаимно се надграждат. Библиография: Aguado, K. (2000). Empirische Fremdsprachenforschung. Ein Plädoyer für mehr Transparenz. In: Aguado (Hrsg.) (2000). Zur Methodologie in der Fremdsprachenforschung. Perspektiven Deutsch als Fremdsprachen, Bd. 13, Hohengehren, pp. 117-131. Alemann, H. v. (1977). Der Forschungsprozess. Eine Einführung in die Praxis der empirischen Sozialforschung. Stuttgart. Atteslander, P. (1995). Methoden der empirischen Sozialforschung. Berlin - New York. Arbeitsgruppe Fremdsprachenerwerb Bielefeld (1996a). Fremdsprachenerwerbsspezifische Forschung. Aber wie? Theoretische und methodologische Überlegungen (I). Deutsch als Fremdsprache, 33, 3, pp. 144-155. Arbeitsgruppe Fremdsprachenerwerb Bielefeld (1996b). Fremdsprachenerwerbsspezifische Forschung. Aber wie? Theoretische und methodologische Überlegungen (II). Deutsch als Fremdsprache, 33, 4, pp. 200-210. Arbeitsgruppe Soziologie (1993). Denkweisen und Grundbegriffe der Soziologie. Eine Einführung. Frankfurt/M.-New York. Backhaus, K. et al. (2003). Multivariate Analysemethoden. Eine anwendungsorientierte Einführung. Berlin…
subject: Articles
  topic: section
subject: усвояване на чужд език
  topic: keywords
subject: учебни езикови игри
  topic: keywords
subject: индивидуално вариращи фактори
  topic: keywords
subject: субективни нагласи
  topic: keywords
subject: анализ на главните компоненти (АГК)
  topic: keywords
creator: Гергана Боянова
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2018-01-01
publication date: 2018-01-01
starting page: 81
ending page: 212

Съотносимостта на системите на стихосложение в старогръцки и български език като проблем на превода на старогръцки метрически текстове
type: item
description: Тема на студията е предаването на стихотворен размер при превод на метрически текстове от старогръцки на български език: възможни преводачески подходи и достижимият предел на адекватно предаване на ритъм и метрика. За целта е приложена методологията на компаративното стихознание. Работата налага цялостна систематизация на типовете стихосложение в типологически и генеалогичен план, обзор на диахронното развитие и взаимните влияния и пренос на метрически модели в двата езика, като за сравнение е привлечен материал и от други езици. Анализирано е актуалното състояние на системите на стихосложение в България, разгледани като възможни модели за превод. Въвеждат се понятията изометричен и хетерометричен превод и се анализират техните параметри. Библиография: Wehrli, F. (ed.) (1967). Aristoxeni Musici fragmena. Basel-Stuttgart: Schwabe & co Verlag. Аристотел (1993). За поетическото изкуство, прев. Ал. Ничев, София: Софи-Р. Атанасов, Вл. (2002). Преводите от антични езици от 1944 до 1995 година. В: Николова, А. (ред). Преводна рецепция на европейските литератури в България. Том 3, Класическа литература. София: Академично издателство „Проф. Марин Дринов“, с. 55-67. Балабанов, Ал. (1973). Българският стих. В: Балабанов, Ал. Студии, статии, рецензии, спомени. София: Български писател, с. 131-133. Бончев, Н. (1871). Читалище, повременно списание, издава се от българското читалище в Цариград. Периодическо списание, 4, с. 61-109. Гаспаров, М. Л. (1989). Очерк истории европейского стиха. Москва: Наука. Джуджев, Ст. (1954). Теория на българската народна музика. София. Джуджев, Ст. (1977). Стих и мелос в българската народна песен. В: Джуджев, Ст. Музикографски есета и студии. София: Музика, с. 23-40. Джуджев, Ст. (1977/2). Остатъци от предримска музикална култура в балканския фолклор. В: Джуджев, Ст. Музикографски есета и студии. София: Музика, с. 131-145. Евстатиева, Г. (2011). Арабското стихознание. София: Изток-Запад. Жирмунский, В. (1975). Теория стиха. Ленинград: Софетский писа…
subject: Articles
  topic: section
subject: стихознание
  topic: keywords
subject: метрика
  topic: keywords
subject: превод
  topic: keywords
subject: стихосложение
  topic: keywords
creator: Доротея Табакова
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2018-01-01
publication date: 2018-01-01
starting page: 38
ending page: 80

Швейцария през призмата на българската лингвокултурна концептология
type: item
description: Разглеждането на образа на една европейска страна през призмата на лингвокултурната концептология е елемент както на съвременния интензивен емпрунтологичен процес и културологичен трансфер на лингвоепистеми и стереотипни представи, така и обект на изследване от модерната лингводидактология на езици и култури. Концептологичният аспект на трансграничното взаимодействие и трансформирането на редица емпрунтизми в лингвокултурни константи маркира интеркултурните потоци в динамизираното европейско пространство, подложено на разнопосочни влияния. Изследователската методология се основава на кумулативно-историко-етимологичния подход, чиято цел е да се реконструират пътищата за лексикално и понятийно взаимодействие на хелветизмите и швейцарски понятийни единици с българската езикова система. Библиография: Агура, Д. (1890). Новейша история от Френската революция до днешно време. София. Бакалов, Георги. (1939). Речник на чуждите думи. София. Бакалов, Георги. (1949). Речник на чуждите думи. [4 изд.]. София. Бардовски, В. (1843). Всеобща география за децата. Белград. Barthes, Roland. (1964). Elements de semiologie. In: Communications, 4, Recherches semiologiques, pp. 91-135. Бобчев, C. (1873). Пътуване около света. Цариград. Богоров, Иван. А. (1869). Френско-български речник. Виена. Богоров, Иван. А. (1871). Български речник с тълкувания и примери. Виена. Богоров, Иван. (1871). Българско-френски речник. Виена. Бояджиев, Живко. (1995). Увод в езикознанието. Пловдив. Велинов, М. (1919). Речник на чуждите думи в езика ни. Пловдив. Велков, Д. (1897). Речник на чуждите думи. Шумен. Веселинов, Димитър, Ангелова, Анна. (2015-2017). Речник на френските думи в българския език. Т. 1-6. София. Генадиев, X. (1909). Голям френско-български речник. Пловдив. Георгиев, Владимир. (1973). Система на българския глагол от диахонна гледна точка. Български език, кн. 1-2, с. 34-44. Груев, Йоаким. (1861). Уроци по землеописание. Пловдив. Данчов, Н., Данчов, Ив. (1936). Българска енциклопедия. София. Ив…
subject: Articles
  topic: section
subject: емпрунтология
  topic: keywords
subject: културология
  topic: keywords
subject: концептология
  topic: keywords
subject: дидактология на езици и култури
  topic: keywords
subject: хелветизъм
  topic: keywords
creator: Димитър Веселинов
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2018-01-01
publication date: 2018-01-01
starting page: 5
ending page: 37

Проблеми на взаиморазбирането в комуникацията на преходен език
type: item
description: Студията изследва някои особености на взаиморазбирането при използването на преходен френски език в комуникацията. Проследява се развитието на понятието преходен език и връзката му с елементите от интерактивната езикоусвоителна схема. С поставянето на ниската езикова компетентност в перспективата на словесното взаимодействие се открояват специфичните проблеми на разглеждания тип общуване и техниките за преодоляването им. Библиография: Bange, Pierre (1992a). «A propos de la communication et de l’apprentissage de L2 (notamment dans ses formes institutionnelles)». Acquisition et interaction en langue étrangère. [En ligne], 1. Bange, Pierre (1992b). Analyse conversationnelle et théorie de l’action. Paris: Hatier/Didier, collection LAL - CREDIF. Behrent, Sigrid (2007). La communication interalloglotte. Communiquer dans la langue cible commune. Paris : L’Harmattan. Bernier, Marie (2011). «Quelques procédés discursifs d’intercompréhension dans des échanges interlingues en contexte de clavardage». Revue des sciences de l’éducation, 37, 1, pp. 11-38. Besse, Henri , Porquier, Rémy (1984). Grammaires et didactique des langues. Paris: Didier, Coll. Credif - LAL. Blake, Robert (2000). “Computer mediated communication: a window on L2 Spanish interlanguage”. Language Learning & Technology, 4, 1, pp. 120-136. Brock, Cynthia, Crookes, Graham, Day, Richard , Long, Michael (1986). «Differential effects of corrective feedback in native speaker-nonnative speaker conversation». In: Day, R. R. (ed.). Talking to learn: conversation in second language acquisition. Rowley, MA: Newbury House. Weinreich, Uriel (1953). Languages in Contact, Findings and Problems. New York: Linguistic Circle of New York. VanPatten, B. (1996). „Input Processing and Grammar Instruction in Second Language Acquisition.“ Greenwood Publishing Group. Vasseur, Marie-Thérèse (2005). Rencontres de langues - Question(s) d’interaction. Paris : Didier, coll. LAL - CREDIF. Veronique, Daniel (1992). «Recherches sur l’acquisiti…
subject: Articles
  topic: section
subject: взаиморазбиране
  topic: keywords
subject: преходен език
  topic: keywords
subject: словесно взаимодействие
  topic: keywords
subject: комуникация
  topic: keywords
creator: Магдалена Маркова
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2017-01-01
publication date: 2017-01-01
starting page: 189
ending page: 272

Историческите епохи и персонажи на Форд Мадъкс Форд и Хегеловата диалектика
type: item
description: Типичната за Форд колизия между две противоположни исторически епохи лежи в основата на трилогията му „Петата кралица“. Първоначално конфликтът на главната героиня с нейното време е външен, но впоследствие този конфликт се превръща във вътрешен. Вината ѝ се състои в това, че тя извършва зло, за да излезе добро. Библиография: Armstrong, P. B. (1987). The Challenge of Bewilderment: Understanding and Representation in James, Conrad and Ford. Ithaca: Cornell University Press. Baldwin, S. (1995). England is the country, and the country is England. In: Judy, J., Middleton, T. (eds). Writing Englishness 1900–1950. London: Routledge, pp. 97–103. Bankov, A. (1958). Logika. Sofia: Nauka I izkustvo. Bankov, A. (1978). Dialekticheska Logika. Sofia: Nauka i izkustvo. Bergonzi, B. (1973). The Turn of a Century. London: Macmilan. Cassell, R. (ed.). (1987). Critical Essays on Ford Madox Ford. Boston: Hall. Cassell, R. A. (1961). Ford Madox Ford: A Study of His Novels. Baltimore: John Hopkins University Press. Clausewitz, C. (1993). On War. London: Everyman’s Library. Cooper, H. Y. (2004). The Duality of Fords Historical Imagination. In: Weisenfarth, J. (ed. and introd.). History and Representation in Ford Madox Ford’s Writings. Amsterdam: Netherlands, Rodopi, pp. 189–199. Copi, I. M. (1986). Introduction to Logic. New York: Macmillan. Descartes, R. (1993). Key Philosophical Writings. Wordsworth Classics. Ford, F. M. (1907). The Spirit of the People. London: Alston Rivers, Limited. Ford, F. M. (1915). The Critical Attitude. London: Duckworth and Co. Ford, F. M. (1924). Joseph Conrad. A Personal Remembrance. London: Duckworth and Co. Ford, F. M. (1924). Some Do Not… . New York: Grosset and Dunlap. Ford, F. M. (1947). The March of Literature from Confucius to Modern Times. London: Allen and Unwin. Ford, F. M. (1948). Last Post. Harmondsworth. Middlesex: Penguin Books. Ford, F. M. (1948). A Man Could Stand Up. Harmondsworth. Middlesex: Penguin Books. Ford, F. M. (1962). The Fifth Queen…
subject: Articles
  topic: section
subject: психологически епохи и типове
  topic: keywords
subject: Хегел
  topic: keywords
subject: диалектика
  topic: keywords
subject: конфликт
  topic: keywords
subject: или... или
  topic: keywords
subject: и..., и
  topic: keywords
creator: Аспарух Аспарухов Аспарухов
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2014-01-01
publication date: 2014-01-01
starting page: 145
ending page: 161

Падежната система в семитските езици: произход и развитие
type: item
description: Обща тенденция на развитие на семитските езици е преминаването от флективен към аналитичен строеж - процес, продължил хилядолетия и приемащ разнообразни форми. В съгласие с тази тенденция широко застъпената в прасемитския език именна флексия също постепенно отпада - в живите семитски езици падежи няма, а единственият книжовен език, където те са част от книжовната норма, е арабският. Както формирането на падежната система, така и нейното отмиране са свързани с редица своеобразни явления, разгледани в предлагания материал. Библиография: Газов-Гинзберг, А. (1974). Символизм прасемитской флексии. Москва. Гранде, Б. (1972). Введение в сравлительное изучение семитских языков. Москва. Бауер, Г. (1966). Язык южноаравийской пысмености. Москва. Дяконов, И. (1965). Семито-хамитские языки. Москва. Дяконов, И. (1967). Языки древней передней Азии. Москва. Крамалков, Charles R. (2001). A Phoenician-Punic Grammar. Brill. Курилович, J. (1951). Le diptotisme et la construction des noms de nombre en Arabe. Word, VII. Курилович, J. (1961). L’apophonie en sémitique. Wroclaw – Warszawa – Krakow. Петровский, Н. С. (1958). Египетский язык. Ленинград. Рекендорф, H. (1898). Die syntaktischen Verhältnisse des Arabischen. Leiden. Сегерт, С. (1965). Угаритский язык. Москва. Тодоров, В. (2003). За вероятната семантична стойност на родовия формант -t в праафроазиатския език и нейното по-нататъшно развитие. В: Арабистика и ислямознание. Т. 2. София. Тодоров, В. (2007). Словоизменението в древните семитски езици. София. Тодоров, В. (2008). Праафроазиатският език като език от ергативен тип. Годишник на СУ „Св. Климент Охридски“, Факултет по класически и нови филологии. София. Фронзароли, П. (1985). К трактовке эблаитской морфологии. В: Сб. Древняя Эбла (раскопки в Сирии). Москва.
subject: Articles
  topic: section
subject: семитски езици
  topic: keywords
subject: именна флексия
  topic: keywords
subject: склонитбен тип
  topic: keywords
creator: Виктор Тодоров
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2017-01-01
publication date: 2017-01-01
starting page: 159
ending page: 188

Културноспецифични измерения на българо-немската комуникация в бизнес среда
type: item
description: Главната цел на тази студия е анализът на междукултурните различия и изработването на сравнителен модел на съответните културноспецифични различия на българския и немския начин на изразяване и поведение в бизнес среда. Анализът на посочените в темата различия е предпоставка за очертаването на възможните и очаквани грешки и недоразумения в общуването и тяхното предотвратяване. В същото време от това знание могат да се родят действени идеи как целенасочено да се използват конкретни характеристики, което да доведе до синергия и по-ефективни резултати при общуването на български и германски бизнес партньори. Характеризирането на двете култури се основава на модела на Хофстеде, допълнен с два аспекта от теорията на Едуард Хол. Полученият шест измерен (6-D) модел, който обобщава в таблици различията между българския и немския манталитет, може да се прилага в часовете по немски език или да бъде използван за разработване на комуникативни тренинги за междукултурна компетентност: емпатия и способност за социално взаимодействие, респект и чувствителност към чуждото възприятие. Библиография: Минков, Михаил (2007). България върху културната карта на света. Европейци сме ний, ама. София: Класика и стил. Минков, Михаил (2007). Защо сме различни. София: Класика и стил. Неделчева, Таня (2012). Жизнеността на етатисткия синдром на българина. В: Кертиков, К. (съст.). Българските национални ценности. Статика и динамика в евроинтергационния процес. София: ИИОЗ – БАН. Пашов, Петър (1999). Българска граматика. София: ИК Хермес. Силгиджиян, Х., Карабельова, С., Герганов, Е., Генов, Ю. (2007). Подобни и различни в рамките на българската култура. Резултати от представителното изследване на ценностите и културните практики в България. Годишник на СУ „Св. Климент Охридски”, 95, София: Университетско издателство „Св. Климент Охридски“. Славов, Атанас (1995). Шаманът в теб и мен. София: Народна култура. Тромпенаарс, Фонс, Хампдън-Търнър, Чарлз (2004). Да се носиш по вълните на културата. Разбира…
subject: Articles
  topic: section
subject: култура
  topic: keywords
subject: комуникация
  topic: keywords
subject: междукултурни различия
  topic: keywords
subject: междукултурна компетентност
  topic: keywords
subject: български и немски манталитет
  topic: keywords
subject: Хофстеде
  topic: keywords
subject: Хол
  topic: keywords
creator: Гергана Фъркова
rights: Авторски права (c) 2025 Годишник на СУ "Св. Климент Охридски" - ФКНФ
date: 2017-01-01
publication date: 2017-01-01
starting page: 91
ending page: 158

Семантика на медиално-пасивните форми на неакузативно-каузативните амбитранзитиви в новогръцкия език
type: item
description: Целта на студията е да изследва наличието и залоговата семантика на медиално-пасивните форми на корпус от неакузативно-каузативни амбитранзитиви (неергативи), класифицирани в седем групи според установената семантика на изследваните глаголни форми. Библиография: Вунчев, Б. (2007). Аспектуалните характеристики в новогръцкия език – средства за изразяване и семантика. София: УИ „Св. Климент Охридски“. Вунчев, Б. (2013). Семантични и синтактични особености на активните интранзи­тиви в новогръцкия език. София: УИ „Св. Климент Охридски“. Кабакчиев, К. (1992). Видът в английския език. София. Βασιλάκη, Σ. (1989). Η μορφολογία της Παθητικής Φωνής στα Νέα Ελληνικά. Μελέτες για την Ελληνική Γλώσσα, 9, pp. 185-204. Θεοφανοπούλου-Κοντού, Δ. (1982). Τα μέσα ρήματα της Νέας Ελληνικής: μερικές προκαταρκτικές παρατηρήσεις στο σύστημα των διαθέσεων. Μελέτες για την Ελληνική Γλώσσα, 2, pp. 51-78. Θεοφανοπούλου-Κοντού, Δ. (1999). Τα μέσα αμετάβατα ρήματα της Νέας Ελληνικής και η μεσοπαθητική κατάληξη. In: Πρακτικά του Γ΄ Διεθνούς Συνεδρίου για την Ελληνική Γλώσσα. Αθήνα: Ελληνικά Γράμματα, pp. 114-122. Alexiadou, A., Anagnostopoulou, E. (2007). Agent, Causer and Instrument PPs in Greek. In: Workshop on Greek Syntax and Semantics. MIT, 20–22.05.2007. Dixon, R., Aikhenvald, A. (2000). Introduction. In: Dixon, R. M. W., Aikhenvald, Alexandra Y. (eds.). Changing Valency. Case Studies in Transitivity. Cambridge: Cambridge University Press, pp. 1-22. Giannakopoulou, A. (2004). Passive Voice in translation of English into Greek: A case study based on ‘9/11’ by Chomsky (2001) and its Greek translation. Research Centre for English and Applied Linguistics. University of Cambridge Working Papers, 10, pp. 103-153. Givón, T. (2006). Grammatical relations in passive clauses: A diachronic perspective. – In: Werner, A., Leisiö, L. (eds.). Passivization and Typology. Typological Studies in Language vol. 68. Amsterdam and Philadelphia: John Benjamins, pp. 337-350. Halliday, M. (1967). Notes on transitiv…
subject: Articles
  topic: section
subject: диатеза (семантичен залог)
  topic: keywords
subject: ергатив
  topic: keywords
subject: залог
  topic: keywords
subject: неакузативно-каузативни амбитранзитиви
  topic: keywords
subject: пасив
  topic: keywords
subject: активни глаголни форми
  topic: keywords
subject: медиално-пасивни глаголни форми
  topic: keywords
creator: Борис Вунчев
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2014-01-01
publication date: 2014-01-01
starting page: 103
ending page: 143

Игровата референциалност в средновековния френски фарс
type: item
description: Студията, написана на френски език, анализира игровото третиране на препратките към действителността в средновековния френски фарс. На базата на авторитетни теоретици на референциалността в литературата и в театъра е предложена оригинална теоретична рам­ка на фарсовата референциалност, приложена по-нататък чрез конкретни наблюдения върху редица фарсове. Анализите са групирани в няколко основни тематични кръга: механизъм на образуване на имената на персонажите във фарса, фарсов „реализъм“ и натурализъм на гро­тесковото тяло, специфична сценична функционалност на предметите – иконични знаци във фарсовете. В заключението се утвърждава игровата употреба на референциалните стратегии във фарса, която свидетелства за пародийното начало на жанра. Библиография: 1. TEXTES DE FARCES Choix de farces, soties et moralités des XVe et XVIe siècles. (1872). T. 1. Nice. (1ère éd. 1530). Gringore, P. (1858). Raoullet Ployart. In: OEuvres complètes de Gringore. T. 1. OEuvres politiques. Paris. (1ère éd. 1512). pp. 270-286. Les Trois Pèlerins (1872). In: Théâtre français avant la Renaissance (1450–1550). Mystères, moralités et farces. Paris: Corbeil. pp. 406-411. Tissier, A. (textes annotés et commentés par) (1986–2000). Recueil de farces, 1450–1550. (13 tomes + 2 tomes de notes). Genève: Droz. Trepperel, J. (2011). Le Recueil Trepperel. Slatkine reprints, 1966. Paris: Classiques Garnier. Viollet le Duc (sous la dir. de) (1854). Ancien théâtre françois ou Collection des ouvrages dramatiques les plus remarquables. (3 tomes). Paris: P. Jannet. 2. OUVRAGES ET ÉTUDES CRITIQUES Auerbach, E. (1968). Mimésis. La représentation de la réalité dans la littérature occidentale, trad. de l’allemand par Cornélius Heim. Paris: Gallimard NRF, «Bibliothèque des idées». (1946 pour l’édition originale). Bakhtine, M. (1985). L’oeuvre de François Rabelais et la culture populaire au Moyen Âge et sous la Renaissance. Paris: Gallimard. Barthes, R. (1968). L’Effet de réel. Communications, 11, pp. 84-89. Garapon…
subject: Articles
  topic: section
subject: референциалност
  topic: keywords
subject: референциални игри
  topic: keywords
subject: фарсове
  topic: keywords
subject: ономастика
  topic: keywords
subject: генеалогия
  topic: keywords
subject: реализъм
  topic: keywords
subject: натурализъм
  topic: keywords
subject: сценични предмети
  topic: keywords
creator: Весела Генова
rights: Авторски права (c) 2025
date: 2014-01-01
publication date: 2014-01-01
starting page: 69
ending page: 101