Руското военно разузнаване на Балканите в двете десетилетия след Кримската война (1856 - 1876) - Симов, Михаил (Годишник на Софийския университет "Св. Климент Охридски" - Исторически факултет, 2019)
Изследването разкрива дейността на руското военно разузнаване на Балканите през двете десетилетия след Кримската война. Предвид обстоятелствата след Парижкия договор Русия не е в позиция за активни интервенции в Югоизточна Европа, но достатъчно ясната перспектива за бъдеща война срещу Османската империя, за възстановяване на влиянието и престижа в стратегически важния регион, налага Санкт Петербург да планира хипотетични кампания в Югоизточна Европа. Основна част от подготовката за подобно развитие на събитията е военното разузнаване, което отразява особеностите на руското военно мислене, стратегическите планове и общата политика по отношение на Балканите в сложния период между Кримската война и Източната криза от 1875-1878 г. Въз основа на документален материал и публикувани източници изследването прави необходимия преглед на руските военни разузнавателни служби през разглеждания период и се спира на трите основни форми на дейност по събиране на информация, провеждана системно на Балканите: работата на руския военен агент в Константинопол; разузнавателните мисии на руските офицери на Балканите и ролята на руската консулска мрежа в събирането на информация от военен интерес. Непрекъснато се обръща внимание на въпросите как е била организирана разузнавателната система, какъв вид информация се е събирала основно и как тя е съотнасяла към политиката и военната стратегия на Русия на Изток. Документалните източници разкриват, че през този период основният акцент е бил върху топографското разузнаване, тъй като потенциалните бойни полета на Балканите не са били добре познати на руския военен щаб и до голяма степен не са били картографирани. Изследването стига и до извода, че тайното разузнаване и шпионажът не са сред основните средства за събиране на информация в арсенала на руските служби през разглеждания период.