Два орнитоморфни графита от храма „Св. София“, Константинопол - Томов, Тома (Годишник на Софийския университет "Св. Климент Охридски" - Исторически факултет, 2023)
Първата графична рисунка от северната галерия, която представяме тук, съдържа хералдически орел. Византия наследява от Рим използването на едноглавия орел като една от емблемите на имперската власт, но изглежда, че употребата му като военна инсигния изчезва твърде бързо. Въпреки това релефите, както и миниатюрите, запазват традицията на едноглавия орел за дълго време. Благодарение на модата на източните тъкани, която превръща двуглавия орел в доминираща украса на дворцовите облекла през Комниновия период, обичайният едноглав орел е почти напълно заменен от тази нова, въображаема версия. Тялото на граﬃтовия орел има форма на сълза и с почти кръглата си горна част намира близък паралел с някои от орлите върху източните тъкани. Други детайли обаче насочват към византийската традиция на бродираните копринени тъкани и релефи. Всичко това би могло да насочи към относителна датировка на графетата между Х и ХІІІ век. Втората графична рисунка представлява двуглав орел, застанал в хералдическа поза от южната галерия. Рисунката на графита представлява по-късен образ на коронован двуглав орел, тъй като примерите с такъв мотив са по-разпространени през XIV и XV в., когато той се появява върху мраморни релефи, текстил с бродерия, печати, монети, сграфито керамика и ръкописни илюстрации. От края на XIV - началото на XV в. може да се установи, че главите на двуглавите орли започват да се появяват с корони или, много често, с малка лилия. Въз основа на всички детайли, но най-вече на крилата и формата на торса, както и на шпората на левия крак, е възможно да се приеме относителната датировка на първата от рисунките от гравюри в рамките на времевия интервал между XIV и XV век. Гръцкият надпис (Tornikios) би могъл хипотетично да свърже някой представител на известната арменска (или грузинска) фамилия с изобразения двуглав орел. Струва ми се, че в орнитоморфните гравюри от църквата в Агия София не е възможно да се види нищо друго освен общ образ на властта или триумф на доброто.