Към културата и социалната характеристика на българския феодален град през XIII - XIV в. (по данни на сграфито керамиката) - Димитров, Павлин (Годишник на Софийския университет "Св. Климент Охридски" - Исторически факултет, 1993)
В настоящата статия сграфито-керамиката за първи път се разглежда като един от източниците за изследване на културните и социални характеристики на българския средновековен град през XIII-XIV век. Проследяват се особеностите, технологичните и художествените качества на тази керамика. Изследването позволява да се изведат основните признаци на българския феодален град като производствен и културен център. Към тях, според данните на сграфито-керамиката, се отнасят работилници, способни да извършват производствено-художествена дейност, църковни училища, в които се усвояват определени практическо-теоретични знания, както и обединения (гилдии) на занаятчии, които се появяват през XIV век и постепенно придобиват редица функции, стимулиращи развитието на градската култура. Точно през XIV век сграфито-керамиката числено доминира в производството на керамични изделия, достига върховете на многообразие в художествено отношение и ясно отразява всички признаци на висок професионализъм. Всичко това категорично говори за напредъка както на самото занаятчийство, така и на развитието на търговско-икономическите отношения в средновековна България.