Кипърските Асизи като исторически извори - Тивчев, Петар (Годишник на Софийския университет "Св. Климент Охридски" - Исторически факултет, 1981)
През последните десетилетия на XII в. настъпили съдбоносни промени в историята на остров Кипър. Както е известно, векове наред той е бил неделима част от владенията на Византийската империя. Попаднал под властта на арабите за няколко века, той отново бил присъединен към Византия (965). През управлението на византийския император Андроник I Комнин (1183-1185) на острова като самостоятелен владетел се обяви един от представителите на Комниновата династия. След 1185 г. Кипър кога вече не се присъединил към цариградската империя. Краткотрайната власт на Исак Комнин, ненавистна за местното население, била бързо унищожена и той попаднал в ръцете на кръстоносците от Третия кръстоносен поход начело с Ричард I Лъвското сърце. След това за кратко време бил владение на ордена на тамплиерите и накрая бил продаден на френския рицар Ги де Лузинян. В 1192 г. остров Кипър станал окончателно негово владение и в него се организирало Кипърското кралство-една държава от западен военнофеодален тип. Кипърското гръшсо население за дълго време останало под властта на западните феодали, които го подлагали на жестока експлоатация и на народностна и религиозна дискриминация. След 1291 г. с превземането на последните владения на Ерусалимското кралство с център Акра от египетския султан кралските инсигнии били-пренесени на остров Кипър (вгр. Фамагуста) и кипърският владетел се коронясал и за Ерусалимски крали носел титлата крал на Ерусалим и Кипър.